Jag heter Michael Anderson och jag är inte högutbildad.
Jag är inget för filosofi heller, men ett vet jag:
I den här världen får man inget utan att betala för det.
Ibland får man betala allt man äger.
Jag trodde jag lärde mig den läxan under århundradets oväder.
Men det var bara början på min lärotid. Den slutade förra veckan.
Jag växte upp i Maine, men jag kände mig aldrig riktigt hemma där.
Andra som kommer därifrån håller nog med mig.
Folk på Little Tall skickar skatten till Augusta.
Vi har en hummer eller en lom på nummerplåten, som alla andra.
Vi håller på Maines damlag i basket...precis som alla andra.
-Sonny, du glömde en. -Det betyder tur.
-Ta två, Sonny. Det drar ihop sig. -Det gör det varje vinter.
-Men det blir ändå juli. -Det här lär bli nåt extra.
Men vi är inte som alla andra. Vi öbor håller ihop, när det gäller.
-Vi ska nog klara det. -Ja, men var rädd om båten.
Vad vet en fransman som du om det?
Och vi kan bevara en hemlighet, när det behövs.
Vi bevarade en 1 989.
Och folket som bor där bevarar dem än.
Jag vet...för jag håller kontakten.
-Tack. -Tack själv, Kingsbury.
Nu har jag alla mina konserver.
-Tror ni att det blir oväder? -Hoppas strömmen inte går.
-Snöstorm, säger de på radion. -Lugn, Ferd. Bara lite snö.
Vi brukar inte råka så illa ut.
Men blir det illa, blir det riktigt illa.
Stormen orsakade stor förödelse och krävde 15 dödsoffer i Mellanvästern.
Man ser det väldigt tydligt. Det drar ihop sig till problem.
Den här kan ses som en sorts vinterorkan.
Som den som lamslog östkusten och begravde Boston år 1976.
Martha Clarendon var den första på Little Tall som såg Andre Linoge.
Han blev också den sista personen hon såg.
Liknande styrka har inte setts förut. Ska stormen stanna ute på havet?
Väderdatorn säger tyvärr nej...
Jösses!
...och New England kommer i natt att drabbas hårdast. Titta här...
Systemen kolliderar över Maine... -Å, kära nån!
Vi pratar om orkanstyrka med snö, så man får räkna med strömavbrott.
Du milde tid..!
Vi får snö för en hel vinter.
Vi missbrukar ofta uttrycket "Århundradets oväder" -
-men kolliderar dessa två stormar är det ingen överdrift.
Man pratar om att förbereda sig, men det är ingen paniksituation.
De säger att jorden ska gå under, och så säljer de flingor!
När de säger att man inte ska gripas av panik, då är det allvar.
Lugn! Jag kommer så fort jag kan.
Jag bröt höften i somras och det går fortfarande långsamt för mig.
-Kan jag hjälpa er? -Född av lust, bli till stoft.
-Vad sa ni? -Född i synd, kliv bara in...
Jag är en liten tekanna kort och rund
Ta tag i mitt handtag en liten stund
När ångan kommer på mig så skriker jag
Lyft mig upp slå i en kopp i dag
Är det jordens krafter eller är det Guds straff?
För första gången i historien...
Tack, John.
Glöm inte middan på onsdag, Michael. Jag behöver all hjälp jag kan få.
-Jag kommer. Om vi klarar oss... -Jadå. Gud månar om de sina.
Jag trodde ni hade fler fläskkotletter.
-Har ni inga hamburgare, Michael? -Jo, här. Varsågod.
Lyssna nu, gott folk. Det är bara en storm.
Vi har klarat många förut. Sluta bete er som om ni bodde på fastlandet!
-Försök inte vara rolig, Michael. -Nej, mrs St. Pierre.
Ja. Ett ögonblick... - Mike, du har telefon.
Det är din fru. Det är problem på dagis.
-Är hon upphetsad? -Inte vet jag. Hon är din fru.
-Tar du över? -Får jag låna din piska och stol?
Där fick du, Mike.
-Molly, vad är det? -Ett litet problem. Kan du komma?
Jag har egna problem. Vad är ditt?
Pippas huvud sitter fast.
Pippa, kan jag få din mat?
Pippa, håll dig stilla. - Annie, lugna henne.
-Vad är det med Pippa? -Tyst.
Jag betackar mig för Alton Hatcher.
De pratar om Pippa.
För sent, älskling. Vad har hänt?
Pippa har fastnat med huvudet. Inget allvarligt, tror jag.
Men jag grejar inte både storm och en galen far. Åker du med Hatch?
Jag kommer.
-Vad är det med Pippa? -Lite fastna-it. Vi åker dit.
-Hur upprörd lät hon? -Molly? Bara obetydligt.
Det här blir ett jäkla oväder.
-Mike och din pappa får loss dig. -Jag är hungrig.
Får jag mata henne, mrs Anderson? Jag matade en apa en gång.
-Jag är ingen apa, Harry. -Titta, jag är en apa!
-Jag är inte alls nån apa! -Ungar, sluta nu!
Ni gör Pippa ledsen.
Don, sluta nu!
Sluta, säger jag!
Pappa!
Å, Pippa! Stilla, annars åker öronen av.
Pappa! Pippa sitter fast och Don spelar apa hela tiden.
-Jag slutade så fort hon sa till. -Bra, Sally.
-Ner med dig, Ralphie. -Varför gjorde du så där?
För att jag är smart.
Jag är inte rädd för dig. Min pappa är direktör och betalar din lön.
Knuffar föder knuffar. Kom ihåg det.
Tråkigt, men sånt är livet. Knuffar föder knuffar.
-Varför gjorde du så här? -Jag trodde inte det var farligt.
-Hur gick det till? -Huvet gick in, men inte ut...
-Mitt huvud är större på den sidan. -Ja. Men vet du en sak?
-Vi kan förminska det. Vet du hur? -Nej. Hur då?
Jag trycker på lillhuvud-knappen, och sen glider det ut. Fattar du?
Nu trycker jag. Är du redo? Blunda.
Nu..! Pip! Snabba dig, innan huvudet blir större.
-Tack ska du ha. -Det var så lite.
Förlåt om jag ringde olägligt. Jag fick panik när jag såg henne.
Jag behövde ändå en paus.
-"Lillhuvud-knappen"? -Alla har en sån.
Davey går fram, undgår trycket. Stockton vill ta bollen, men tyvärr.
Davey har flyt, klockan går. Davey är Celtics hopp, han dribblar!
Är global uppvärming orsaken? Kanske. Det är typiskt för årstiden-
-och de starka jetströmmarna kan vara förklaringen till ovädret.
Mrs Clarendon? Är allt bra med er?
Mrs Clarendon?
Det är Davey. Davey Hopewell.
Är ni okej?
Hallå? Är det nån här?
Glöm NBA, Davey. Du lär inte ens få spela basket i high school.
Du är långsam. Du är en dvärg.
Kom in hit, så ska jag göra dig en tjänst.
Hjälp, hjälp! Nån har mördat mrs Clarendon!
Hjälp! Mrs Clarendon är död! Hjälp!
Han skjuter...
Han gör poäng.
Hjälp...snälla!
Hjälp! Snälla, hjälp mig!
Davey Hopewell! Varför springer du runt som en idiot mitt på vägen?
-Nån har dödat mrs Clarendon. -Prat. Vad menar du?
Det var blod överallt, och hennes öga...det hänger nere på kinden!
Mrs Kingsbury, ta hand om honom. Ge honom lite te.
-Eller whisky, om ni har det. -Säger du till Mike Anderson?
Först ska jag själv kolla det. Ett kommunalråd kan lite av varje.
-Behöver du hjälp, Robbie? -Behövs inte, George.
Var försiktig, mr Beals. Jag tror killen är kvar i huset.
-Följer du med in? -Nej. Chefen...
-Tack för att du hjälpte min dotter. -Ingen orsak.
ÅTGÄRDER VID NÖDSITUATION
TILLTRÄDE FÖRBJUDET
NÄR DU RINGER FÖR DE LEVANDE HEDRAR DU DE DÖDA
Jag vet inte mer än du.
Inte minnesklockan i den blåsten. Det blir sirenerna.
Två korta och en lång, ja.
Mike Anderson, förstås.
Vi betalar ju honom för att fatta såna beslut, eller hur?
Jag ska hälsa till Peter. Tack för att du ringde, Betty.
Hård dag?
Betty tror att vi har tillgång till hemliga väderrapporter.
-Som om vi var synska? -Ungefär, ja.
-Har folk sett det här? -Ja, annars är de blinda...
Slappna av, Mike Anderson. Hur mår lilla Pippa Hatcher?
-Det gick snabbt... -Inga hemligheter på ön.
Hon mår bra. Hon fastnade med huvudet i trappan.
Hennes far är ute i bilen. Han läser om ovädret 1 989.
Typiskt Alton och Melinda Hatchers dotter. Perfekt.
Folk vet att den här är otäck. Hör de sirenen, så kommer de.
-Du vill kika på nödinkvarteringen? -Det är nog ingen dum ide.
Vi klarar 300 i tre dagar, och 150 i en vecka.
Och enligt radion kan det bli nödvändigt.
Är det nån här?
Tiotusentals dollar kan vänta, så ring nu på en gång...
Gode Gud...
-Duger det? -Det vet du. Och proviantförrådet?
Fullt. Mest koncentrat. Vatten på pulvret och sen ner med det!
-Ingen lär svälta. -Har du fixat det själv?
Jag och Petes syster, Tavia. Du bad mig att vara diskret.
Hur många vet om att vi är förberedda på tredje världskriget?
Alla...
-Vem är du? -Född i synd, kom bara in...
Du var med en hora i Boston när din mor dog i Machias.
Hon bodde på hemmet de stängde. Det med råttorna i köket, eller hur?
Hon kvävdes till döds medan hon ropade på dig. Rart, eller hur?
Lugn, hon väntar på dig i helvetet. Och hon har blivit kannibal.
När du anländer ska hon äta dig levande, om och om igen...
För så är det i helvetet, Robbie. Upprepningar.
lnnerst inne vet de flesta av oss det. Ta emot..!
Vilka blir de allvarligaste fölljderna av ovädret?
Massförstörelse i natt, död i morgon och Harmagedon i helgen.
Det kan bli världens undergång.
Troligtvis inte, men vi kan ju alltid hoppas.
Robbie Beals till konstapel Anderson! Kom..!
Svara!
Martha Clarendon är ihjälslagen. Gärningsmannen är kvar i huset.
Anderson, hör du mig?
Han är snabb med oönskade råd, men var finns han när...
Är det ingen som lyssnar? Anderson!
-Robbie, det här är Tess Marchant. -Jag vill prata med Anderson!
-Ska jag göra hans jobb också? -Han åkte hem.
-Alton följde med honom. -Hem? Det är här det händer.
Martha Clarendon har mördats. En galning finns i hennes hus.
-Vem har mördats? -Martha, säger han.
Robbie, jag är här. Vänta lite. - Gå härifrån!
Låt mig få jobba i fred för de 6 000 om året ni betalar mig.
-Var är du, Robbie? -Var? Vid Martha Clarendons hus!
Trodde du att jag satt och drack kaffe?
Jag försöker hålla honom där inne...på avstånd.
Nu masar du dig hit!
Då åker vi igen.
Du och Cat sköter butiken.
Stanna här och handla klart. Ni kan inte göra nåt på Atlantic Avenue.
-Snön kommer tidigt. -Man ser inte fastlandet längre.
När det händer-
-att det dags att gå till rådhuset, vare sig sirenen ljudit eller inte.
-Ska du ha hagelbössan? -Ja, vi tar med den.
Se till att den är säkrad.
-Det var på tiden... -Stoppa undan den där.
Nej, du... Du gör ditt jobb och jag gör mitt.
Ditt jobb är fastigheter. Ta ner den, är du snäll.
Jag vet att den är laddad.
-Vad är det som har hänt? -Jag råkade få se Davey Hopewell.
Han sprang och skrek att nån hade dödat Martha Clarendon.
Jag åkte hit, och det stämmer. Hon är... Det är fasansfullt.
Är gärningsmannen kvar där inne?
-Han talade till mig. -Vad sa han?
Att jag skulle försvinna. Nånting i den stilen!
-Är det här ett förhör? -Hur såg han ut?
Jag såg honom knappt.
Hatch, du går till vänster. Rikta pipan i backen och håll den säkrad.
-Och du stannar kvar här. -Polisen bestämmer.
Var försiktiga, säger jag!
Även om det var nån där, så har han säkert smitit nu.
Staketet är bara en halvmeter högt.
Gode Gud! Hennes ansikte är borta.
Hatch... Klarar du det här? Hatch?
Annars får du ge mig bössan och gå tillbaka till Robbie.
Jag klarar det.
-Säkert? -Ja.
Rör dig inte!
Händerna i luften. Ovanför fåtöljen, så jag ser dem.
Du har två vapen riktade mot dig. Ett av dem är ett hagelgevär.
lhop med händerna...
-Vad har hänt med Martha? -Stanna där ni är.
Allt är under kontroll.
Skjut honom, om han rör sig.
Skjuter han, träffar han oss båda. Den är laddad med grova hagel.
Och den är fortfarande säkrad.
Du kom ihåg att bära handskar. Det var duktigt av dig.
Res på dig.
-Stäng dörren, Hatch. -Är det så klokt?
Ska inte en brottsplats lämnas orörd?
Stäng den, annars fylls den med snö. Stäng dörren nu.
Vad heter du?
Andre Linoge.
Nu går vi...
-Pip, mår du bra nu? -Ja, men Don Beals var lite dum.
-Jag beklagar det här. -Det gör inget.
Enligt radion får de stora barnen stanna i Machias i natt.
Sen får de nog åka helikopter.
-Mamma, jag fryser. -Bilen blir snart varm.
-Är det fler? -Nej, Buster och Pippa var de sista.
Pippa, du fick vara med om ett riktigt äventyr i dag.
Kul att se dig, Melinda. Sköt om er.
Tack för hjälpen i dag, Buster.
Vi ses på måndag, om vägarna är öppna.
Kör försiktigt, Angie. Hej då.
-Hallå? -Äntligen. Jag har ringt och ringt.
Jag har lämnat barn. De fick åka hem tidigt.
-Vad är det, Katrina? -Du får inte bli rädd nu...
...men det ryktas om ett mord på ön. Gamla Martha Clarendon.
-Mike och Hatch har åkt dit. -Säkert?
Jag är inte säker på nånting. Här har varit ett dårhus hela dan.
Jag lovade Mike att ringa och säga att allt är under kontroll.
-Är det det? -Ja. Antagligen.
Han bad mig ringa innan nån annan gjorde det. Om du ser Melinda...
Hon åkte nyss med Angie Carver.
Hon är väl hemma om en kvart. Eller 20 minuter.
Det finns väl ingen chans att... Kan det vara ett skämt?
Robbie Beals ringde, och han brukar inte skämta.
-Nej, jag vet. -Mördaren kan vara kvar, sa han.
Jag borde kanske inte säga det, men du har rätt att få veta det.
-Molly? -Om Mike kommer, be honom vänta.
-Han vill nog inte... -Tack, Cat.
Ralphie, gubben! Nu åker vi ner och hälsar på pappa.
Ja!
På med kläderna.
-Ska han sitta där inne? -Vill du ha honom i baksätet, då?
In med dig.
Ta ner den där!
Kom ihåg vad jag sa, Robbie. Helvetet är upprepning.
Han svamlar en massa!
-Jag tror han är galen. -Hur vet han vad du heter?
Ingen aning. Men ingen frisk person skulle vilja skada Martha.
Jag hjälper dig reda ut det här. Vi måste kontakta delstatspolisen.
Robbie, låt mig sköta det här.
Som kommunalråd har jag ett ansvar.
Det har jag också. Det står skrivet i lagen.
Du behövs i rådhuset, inte på polisstationen.
Nu ska du inte vara kaxig!
-Butiken...wow! -Det har du rätt i.
-Mamma, mår du bra? -Jadå, jag mår bra, älskling.
-Vad gör vi med honom? -Sänk rösten.
Vi får kontakta polisen i Machias. Det hade Robbie helt rätt i.
Men de kan nog inte hämta honom i det här vädret.
Hatch... Hörde du också TV-n där inne?
Ja, de pratade om vädret. Då måste ju killen ha...
Den var helt förstörd.
Om han gjort det när vi var där så hade vi hört-
-när det smällde till... Pang!
Måste ha varit radion.
-Är den osäkrad? -Ja.
Ställ dig där uppe.
Kliv ur och ställ dig på trappan.
Helvete! Nyckeln gick av... Måste bero på kylan.
Är det nån där?
-Gå runt och öppna den inifrån. -Ska jag lämna dig med honom?
Du kanske träffar Superman.
-Vi kan ta med honom runt. -Genom butiken?
Medan alla handlar? Nej, du. Gå i väg nu.
ROBBIE BEALS HAR ÄKTA VAROR OM DU VILL FÅNGA HUMMER
-Beals, är Martha verkligen död? -Ja, det är hon.
-Har de inte hört av sig? -Nej.
Hatch...
-Är allt väl med Mike? -Jag ska ta in honom och fången.
-Är han härifrån? -Jag har aldrig sett honom förut.
Vad gör de på baksidan?
Ge mig det jag vill ha, så ger jag mig av.
Vad vill du ha?
-Mike? -Skynda dig. Det är svinkallt.
Den har fastnat!
-Har du låst upp? -Självklart.
Ryck till ordentligt. Det sitter nog is där.
Låt mig göra det.
Anderson, du får gå runt och ta med honom genom butiken!
-Hatch! Gå runt...ensam. -Jag kommer.
Kom ihåg vad jag sa, mr Anderson. När tiden är inne...ska vi prata.
Fortsätt.
Stanna. - Fortsätt, Hatch.
Mike vill att ni flyttar er bakåt, så gång nummer två blir fri.
Vi får inte in vår brottsling genom bakdörren.
Flytta er bakåt och ge oss plats.
-Varför dödade han henne? -Gå bakåt. Mike fryser där ute.
Alla mår mycket bättre när vi får låsa in killen. Flytta på er nu.
Gör ingen felaktig rörelse, mr Linoge. Är det uppfattat?
Mike...
Nerför gången...ingen annanstans. Nu går vi.
Peter Godsoe.
Den store skaldjursgrossisten, bredvid min favoritpolitiker.
Fiskbranschen går inget vidare, va?
Tur ni har marijuanan på sidan om. Hur många paket har ni på lager?
Tio, tjugo, fyrtio? Se till att de är väl inslagna, Pete.
-Det blir en sjujävla storm i natt. -Nu går vi!
Cat Withers! Du ser ut att må bra - och varför inte?
Det är väl en enkel procedur nu för tiden?
Men dina föräldrar och Billy vet väl ingenting än?
Gå nu...annars ska jag själv flytta på dig.
Gör det. Lite repor i lacken vänner emellan gör väl inget?
Ralphie?
Mamma..!
-Släpp ner honom! -Annars?
Jag känner dig. Du är Ralph Emerick Anderson.
Och jag vet en sak till. Du har en "fe-sadel" på näsan.
-Min pappa kallar den det. -Javisst. På tal om pappa...
-Varför har du de där på dig? -Jag har valt det.
Nu kan du gå till pappa.
I väg med honom!
Skjut honom inte! Han vet att jag har en fe-sadel.
Jag ska inte skjuta honom, om han gör som jag säger.
Vad vet du om Katrina?
Flytta på dig!
Han är en mördare. Håll dig borta från honom och mig, Billy Soames.
Tvätta av dig.
Låt mig vara.
Innan han blir alltför självgod, fråga hur väl han känner Jenna Freeman.
-Vad vet du om min syrra? -Hon rider inte bara på hästar.
Eller hur, Billy?
Håll er borta från honom!
-Jag gillar inte det där ljudet. -Framåt, mr Linoge.
Händerna i luften och ta tag i gallret.
Sära på benen. Mera...
Jag ska visitera dig. Rör du dig, så kommer Hatch att knäppa dig.
Du rör dig inte en millimeter...
Dina skitiga händer har rört min son. Inte en millimeter!
Var har du plånboken?
-Var har du plånboken? -Mike, ta det lugnt.
Han rörde min son.
Höll om honom och pussade hans näsa. Jag tänker inte ta det lugnt.
Var har du plånboken?
Plånboken! Bankomatkort? Blodgivarkort? Kontokort?
Vilken kloak har du krupit upp ur? Svara mig!
Var har du plånboken?
Sluta nu! Mike, vad sysslar du med?
-Ta av dig stövlarna. -Då måste jag släppa gallret.
Det är snörkängor.
Rör du dig har du haft din allra sista förstoppning...
Sparka av dig dem.
-Ingenting. -Ställ dem vid skrivbordet.
Gå in i cellen, långsamt. Håll händerna där jag kan se dem.
Tror du inte att de håller dig inne?
Det kan du ge dig på...
Den rörde sig inte ur fläcken förut.
-Rör ingenting! -Har du kollat om han har leg?
-Du får inte vara här. -Jag ska säga dig en sak.
-Din humor är verkligen inte... -Jag har varken tid eller lust.
Gå, annars kastar jag ut dig!
Vi kanske ska ta och byta polis nästa gång vi har möte.
Kom igen i mars. Nu är det februari. Försvinn!
-Det där klarade jag bra, eller? -Som en riktig diplomat.
-Jag måste prata med Molly. -Ska jag vara ensam med honom?
Försök ringa Machias-polisen. Och håll dig borta från honom.
Det kan du vara lugn för...
Kom... Hör ni mig, Machias?
Vi har ingen kontakt med fastlandet.
Peter Godsoe! Peter...
Det där som killen sa, det är rena skitsnacket.
Gå in till Hatch. Vi måste bevaka killen.
Javisst.
Jag måste stänga butiken. Ni kan behålla era varor.
Vi gör upp efter ovädret. Nu är det fången som gäller.
Mördade han verkligen gamla Martha?
Tids nog får vi veta allting. Della och ni andra...
Hjälp mig, så jag kan sköta mitt jobb.
Jag vill ha några karlar kvar några minuter.
Kirk Freeman, Jack Carver, Sonny Brautigan, Johnny Harriman, Billy...
...och Robbie.
Alton Hatcher anropar Machias. Vi har en nödsituation.
Hör ni mig? Kom...
-Alton Hatcher, kanal 19. Hör ni mig? -De hör inte ett dugg.
Antennen har åkt ner från taket. Testa telefonen.
Ta pickupen i stället för bilen. Snön vräker ner.
Billy, kan du hjälpa Molly? Jag tar tjänstebilen-
-om jag inte får nån skjuts.
Jag måste tillbaka till Marthas hus, till det blir avspärrat.
Var försiktig.
Inte? Det var bara en chansning.
Du har väl ingen Panama Red bakom hummertinorna, eller hur?
-Ön kommer väl inte att blåsa bort? -Nej, naturligtvis inte.
Sätt dig.
Mike hade rätt angående bilen. Kör försiktigt.
Tack, Billy. - Nu är vi snart hemma.
Fan också!
-Titta på honom! -Vad är det?
-Jag... Det var ingenting.
-Rökt för mycket av dina grejer? -Håll käften.
Lägg dig inte i det du inte förstår.
Pete... Jag gick nog lite för långt.
Ja. På tok för långt.
Vad glor du på?
Går det bra? Jag kan skjutsa hem dig.
Jag bor åt andra hållet och det är inte långt. Jag är ingen barnunge.
Nu tar vi den andra.
Mike, vet du varför han kom hit och varför han mördade Martha?
Nej. Åk hem, Tess. Jag låser här.
VI HAR TYVÄRR STÄNGT
-Allt väl? -Ja, men jag får inte tag i nån.
Det förvånar mig inte.
Här är vaktlistan. Du och Pete till klockan 20.
Kirk och Jack till midnatt. Robbie och Sonny till 04.00-
-och Billy och Johnny till klockan 8. Sen får vi se vad vi gör.
-Är det okej? -Javisst.
Se till att vara på er vakt. Båda två.
Vi kan talas vid lite senare, som du önskade.
Vad gör vi om Robbie låter sirenen ljuda för att kalla till rådhuset?
Vi kan inte sätta honom i källaren under en filt.
-Ni får stanna hos honom. -Och kanske blåsa bort?
-Vill du hem, Pete? -Nej.
GE MIG DET JAG VILL HA SÅ GER JAG MIG AV
Jag är verkligen ledsen, tant.
-Vad var det? -Ett träd.
Det kom från Robichauxs bakgård. Hoppas verandan klarade sig.
-Måste du tillbaka till affären? -Ja.
Pappa ska vakta boven, så han inte rymmer i ett flygplan.
Exakt, grabben.
Läget är allvarligt och alla måste hjälpa till. Kirk och jag kompar.
Åk om sirenen ljuder. Eller innan, om du blir nervös.
-Du kan ta snöskotern. -Säkert?
Ja. Ju förr ni åker, desto bättre sängar får ni.
Folk har redan börjat åka. Jag har sett lysena.
Antingen är ni här eller där... Jag ska nog hitta er.
Pete. Vad är ett "joddlarställe"? Tre bokstäver.
Alp.
Självklart. Schysst program. Du kan testa det sen om du vill.
Javisst.
-Går det bra, mamma? -Härligt, som blommorna i maj!
-Du då, Jo? -Jag ska nog överleva.
Okej, Tess...
Det ser illa ut där uppe.
Har du receptet med dig?
Skriv på listan så vi vet vilka som har kommit.
Vad skulle han säga? Alla vet att Peter Godsoe även säljer gräs.
Jag förstår honom. Med alla kvinnor som han ska försörja.
-Men hur visste killen det? -De är säkert i samma bransch.
Man går väl inte och dödar en gammal dam, om man inte är hög?
Men hur visste han att Cat Withers gjorde abort i Derry?
Finns det fler filtar?
Beals och Bright! Skulle ni kunna gå ner-
-efter fler filtar? Men ni kanske ska prata ännu mer politik?
Vad är det, Ursula? Börjar det bli lite för mycket för dig?
Är det inte dags att låta sirenen ljuda, Robbie?
De kommer tydligen ändå. Resten klarar sig nog.
Det här är rena dumheterna.
Tror ni att våra förfäder gömde sig i rådhuset när det var oväder?
Nej, de använde metodistkyrkan. Jag har ett kort från stormen 1927.
Din farfar är med på kortet. Han rör i en soppgryta.
En i familjen kunde i alla fall hugga i vid behov...
Kom, Robbie.
Skriv på innan ni går ner, så vi vet vilka som är här.
-Har du sett Mike? -Jag kan anropa honom i bilen.
-Ta av dig... -Hur går det?
Här är det full fart.
Jag måste på muggen. Vill du ha nåt kallt eller lite kaffe, Pete?
Peter... Jorden anropar Peter.
-Va? -Vill du ha en läsk eller kaffe?
Nej. Men tack ska du ha.
-Mår du bra? -Jadå...
Jag har stängt fönsterluckor hela dan...och slumrade visst till.
Håll ut. Jack och Kirk kommer om cirka 20 minuter.
Lloyd! Kom hit, så får du se!
* DET JAG VILL HA...
Stormen tar alltihop!
Lloyd, hela kajen ryker!
Lloyd, kom ut! Du lär inte tro dina ögon!
Lloyd, kom hit!
GE MIG DET JAG VILL HA SÅ GER JAG MIG AV
Pete?
Dra åt helvete!
Lloyd! Lloyd!
Allr väl, Pete? Jag hörde...
Lloyd, var i helvete är du?
Har du somnat eller...?
Vad är det?
-Alltihop är borta, Robbie. -Vad pratar du om?
Alltihop är borta.
Låt sirenen ljuda!
GE MIG DET JAG VILL HA SÅ GER JAG MIG AV
-Vänta! -Ferd, var brinner det nånstans?
GE MIG DET JAG VILL HA SÅ GER JAG MIG AV
Du... Vad tittar du på?
Fick du honom att göra det? Skriva det och sen hänga sig?
-Aftonföreställning? -Det är ganska roligt.
Men när de har somnat letar jag upp en bar och glömmer alltihop.
Jag var bara på muggen, och jag skulle hämta kaffe.
Då var han helt okej.
Men han... Han tittade på honom, som en orm tittar på en fågel.
Vad gjorde du med honom?
God natt, gubben.
-Bra, Pippa. Vill du titta nu? -Kolla här!
-Nu är det min tur! -Din tur, Donnie?
Donnie...
Fler filtar?
Lloyd Wishman är död!
Var är Mike Anderson? Han högg huvudet av sig med en yxa!
-Hatch, vi måste ta ner honom. -Vet inte om jag klarar det.
-Jo, det gör du. -Jag hjälper dig, Michael Anderson.
Det är ohyggligt!
Lloyd högg av sin egen skalle, och han skrev nånting...
Ta dig samman, Ferd! Skärp till dig!
Hur kunde Lloyd hugga skallen i bitar, Robbie?
Han skulle ju gifta sig i vår.
l sista minuten. Storm eller inte storm...
-Mike, vem är det där? -Peter Godsoe. Stövlarna är bekanta.
Mike, kom... Problem i rådhuset. Lloyd Wishman...olycka...
Ursula, upprepa det där. Långsamt.
Antennen är nere. Du hörs knappt. Vad för en olycka?
Försök kontakta henne från bilen. Kolla upp problemet och återkom.
-Klarar ni er? -Han är ju inlåst, eller hur?
Mike, har du nån aning om vad som pågår?
GE MIG DET JAG VILL HA SÅ GER JAG MIG AV
Vad är det där för nåt?
Det har jag ingen jävla aning om.
Mike, är du där?
-Inget svar? -Antennen har blåst ner.
-Hatch här... Hör du mig? -Jag är här. Hör du mig?
Bättre nu än tidigare. Vad är problemet?
Ferd säger att Lloyd Wishman har tagit livet av sig på brandstationen.
Men det verkar inte vara självmord. Lloyd klöv skallen med en yxa.
Robbie och Henry har åkt dit. För att undersöka, sa Robbie.
Och ni lät dem åka dit? Kom...
Robbie tvingade med sig min man, och det kan ju vara nån där.
-Jag vill prata med Mike. -Jag sitter i bilen just nu.
Mike är där inne med mannen... Med fången.
-Du måste skicka dit honom. -Vi har lite egna problem här.
-Är Mike all right? Kom... -Han mår bra, Molly.
Jag måste sluta nu. Jag ska meddela honom. Klart, slut.
-Robbie, jag är osäker på det här... -Vi kan inte invänta Anderson.
Nån måste ta hand om det och nu råkade det bli vi...
GE MIG DET JAG VILL HA SÅ GER JAG MIG AV
Gå inte dit.
-Ursula säger att Lloyd är död. -Död? Ferd, då?
Han hittade honom och säger att det var självmord. Ursula tror på mord.
Robbie tog med sig Henry dit för att undersöka saken.
-Är gatorna farbara? -Med jeep, till midnatt. Men sen...
Du och Kirk åker till brandstationen. Håll ögonen öppna.
Leta upp Robbie och Henry, lås och kom tillbaka. Vi kollar upp fången.
-Är det verkligen en bra ide? -Det är nog det enda vi kan göra.
-Jag såg honom... -Vad sa du?
Vi skulle ju hålla oss borta.
Tar han tag i mig, så skjut honom. Geväret ligger på bordet.
Där är han!
Styr undan!
Ur vägen, Hatcher. Om du vill prata så följ med till rådhuset.
Mike vill att ni kommer ner till stationen.
Våra familjer väntar i rådhuset.
-Om Anderson vill att vi går vakt... -Lloyd Wishman är död!
Och han har skrivit ett helt sjukt självmordsbrev på en brandbil!
Nu åker vi! Vi kan inte stå här och diskutera.
Vi får fortsätta i rådhuset, så vi slipper skrika så högt!
-Peter Godsoe är död. -Peter Godsoe?
Han hängde sig. Han skrev också ett konstigt självmordsbrev.
Mike bad mig hämta dig, Robbie. Nu följer du med till butiken.
-Peter Godsoe? Varför? -Det vet vi inget om för tillfället.
Jag tvingar dig inte att hjälpa till, men då ska folk också få veta det.
-Jag kommer, Hatch. -Okej, då ser vi till att komma iväg!
-Låste ni? -Självklart. Tror du jag är dum?
Anropar du rådhuset och säger till Carla och Sandy att vi är okej?
Jag ska försöka.
Ursula?
Låt Ursula få lugn och ro. Ni får veta vad som händer.
Har ni inget annat för er, så gå ner och titta på stormen på TV.
Jag hör dig svagt, Hatch. Tala långsamt och högt. Kom...
-Robbie och Henry mår bra. -Är Lloyd Wishman verkligen död?
Jag vet inga detaljer. Hälsa Sandy och Carla-
-att deras män stannar här. Mike vill prata med dem i butiken.
Var i butiken? Är karln inlåst? Ta det försiktigt.
Jag hör dig inte, men jag försöker senare. Klart, slut.
Vad skulle jag ha sagt?
Mike får berätta det för henne. Det är det han har betalt för.
Var är din käpp?
Du hade en käpp. Jag vet det. Var är den?
Hur kom du till Little Tall?
"Ge mig det jag vill ha, så ger jag mig av".
Jag såg det, i Martha Clarendons hus.
Skrev du det? Det gjorde du, eller hur?
Vad är det du vill ha?
Andre Linoge. Fransman? Många på ön är franskättlingar.
Vad hände med Peter Godsoe?
Hur visste du att han sålde gräs? Om han nu gjorde det...
Jag vet mycket, konstapeln.
På universitetet var du nära att förlora ditt stipendium-
-så du fuskade på examensprovet. Det vet väl inte ens din fru om?
Var du än fått det ifrån, så är det helt fel.
Du har säkert intalat dig själv att det är sant, men vi vet ju bättre.
Berätta det för Ralphie en dag. Som en godnattsaga.
"Hur pappa klarade universitetet".
Du fuskade aldrig på nåt prov, Jack. Du gick inte på college.
Och ingen bryr sig ju om bottenbetyg i high school.
Men olaga hot ger fängelse, om man åker dit. Du hade tur förra året.
-Du, Lucien Fournier och Alex Haber. -Håll käften.
Killen strök er mothårs, eller hur? Läspandet, hans ljusa lockar-
-och hans sätt att gå på... Men 3 mot 1? Och med biljardköer?
-Knappast sportsligt. -Jag varnar dig.
Grabben miste ett öga. Du kan kolla upp det. Han bor i Lewiston.
Hans syster sydde en ögonlapp åt honom. Han lyssnar på bilarna-
-och oväsendet från barerna, och ber om att få synen tillbaka.
Men han gick ju som en bög, och så läspade han.
Ni gillade faktiskt hans frisyr, men det sa ni inte till varandra.
Nu tände på det. Ni ville gärna röra hans hår.
-Nu håller du truten! -Ta det lugnt.
Också en fin godnattsaga. Jag kan se dig och din lille son.
"Nu ska pappa berätta om när han stack ut ögat på..."
Håll käften!
Gode Gud... Hur gick det?
-Det var inte meningen... -Jag sa åt dig att inte gå dit!
-Rör mig inte! -Är det allvarligt?
Bara ett ytligt sår... Jag hade tur.
15 cm åt vänster och jag hade dött, och han hade garvat.
Här...
Mike... Nej, Mike!
-Täcker försäkringen det, Robbie? -Kom igen, nu går vi in!
-Mike, jag är verkligen ledsen. -Nu är Hatch här.
-Mike, det där han sa... -Glöm det.
-Vad försiggår här, då? -Robbie, jag önskar jag visste det.
Vi blåser väl inte bort? Som huset av halm och kvistar?
Nej. Det kan blåsa hela natten, men vi är säkra här i källaren.
-Är pappa säker? -Ja. Så säker som han kan vara.
Den där elaka mannen kan väl inte skada oss?
Nej. Det lovar jag.
God natt, älskling.
-Sluta! Släpp mig! -Kom nu...nu går vi.
Donnie, kom hit!
-Han är lite purken. -Pappa ska natta mig, inte du!
Nu går du upp och väntar på din pappa. Marsch...
Du får ursäkta mig, Molly. Hans pappa brukar natta honom.
Låt honom vara. Buster är kvar där uppe-
-så de kan leka ett tag innan de somnar.
-Bara han inte väcker de andra. -De sover som stockar.
Donnie bekymrar mig. Jag älskar honom, men jag oroar mig för honom.
Alla barn har sina faser.
Don är kanske inte så gullig nu, men det ordnar sig.
Jag ska lämna Robbie i vår, och åka hem till Deer lsle med Donnie.
Trodde inte att jag hade bestämt mig, men det har jag.
Å, Sandy...
Hjälper du Billy?
Havregryn på hyllan längst bak. Billy får inte glömma saften.
Han har nog inga problem med saften, eller hur?
-Billy... Får jag prata med dig? -Javisst, det går väl bra.
-Jag... -Är det sant, det han sa?
Åkte du till Derry, och gjorde abort?
Då behöver vi väl inte prata om nåt mer. Eller hur?
Vill du inte veta varför?
Nej. Vårt barn är dött. Nåt annat behöver jag inte veta.
Nu är det min tur att fråga dig en sak...
-Jenna Freeman, då? -Vad är det med henne?
Varför frågar du om nåt som du redan vet?
Kanske för att få bort ditt skenheliga ansiktsuttryck!
-Hon är en slyna. Du jagade henne! -Så var det inte alls.
Hur var det, då?
Svara, Billy! Jag förstår det inte. Jag har aldrig sagt nej.
Inte en enda gång, men ändå så...
-Hur många gånger om dan vill du? -Barnet, då?
Barnet som jag får höra talas om av en främling, inför halva stan.
Jag visste vem du sprang med!
Hur skulle jag kunna lita på att du skulle ta ditt ansvar?
Vet du hur det är att upptäcka att man är gravid-
-medan ens pojkvän hänger ihop med stans luder?
Barnet var även mitt, men du ville mörda det. Hälften var mitt!
Det säger du nu, ja. När det är borta.
-Machias, kom... -Mike...
-Vad menar du med det? -Att jag inte är dum.
Jag vet vad du hade tyckt om jag kommit medan du höll på med Jenna:
-"Hon gjorde det för att få mig." -Tänker du åt mig också nu?
-Det har ju inte du gjort på ett tag. -Barnet som du mördade, då?
Hur mycket tänkte du på det? Gör oss båda en tjänst: försvinn.
Orkar inte höra mer.
Vad gör han?
För Guds skull..! Du är otrogen och det är fult.
Men det är ännu värre att du är så feg att du inte vågar ta ansvar!
Jag kom hit för att jag trodde att jag kanske kunde rädda oss.
Men det finns inget att rädda. Du är och förblir en dum kille.
Vad gör du?
-Hon har rätt. Du är feg. -Vad fan gör du?
Håll käften!
Vid trappan... Ute vid trappan.
-Ta den. -Sluta nu!
Linoge, sluta!
-Vill du sätta på dem igen? -Nej, behåll dem.
Jag somnar alltid när jag hör Schubert.
Gå och hjälp Johnny.
Kom igen, då...
-Vad säger de? -Att det stormar och viner till max.
Ovädret fortsätter i morgon och sen avtar det framåt kvällen.
Strömmen har gått från Kittery till Millinocket. Kusten är avskuren.
Och vi på öarna... Glöm det.
-Vad är det, Ursula? -Jag vet inte...
-Men det känns bara så olustigt. -Vem känner inte det?
Martha Clarendon mördad, Lloyd Wishman självmord-
-och stormen rasar över oss. Inte konstigt att det känns läskigt.
Jag tror att det är mer än så...
-Hörde du nåt? -Det är bara blåsten.
-Det lät som ett skrik. -Vinden låter så i kväll.
-Cat kom aldrig tillbaka, va? -Nej, inte den här vägen.
Jag antar att de hade en del att prata om, Joanna.
-Mamma sa: Lyssna inte vid dörren. -Det lät faktiskt som ett skrik.
-Befängt! -Mamma, håll tyst!
Jag litar på mina instinkter. Det har jag lärt mig med åren.
-Jag tror det har hänt Peter nåt. -Har nån återvänt från butiken?
Nej, inte sen klockan åtta. Men Mike mår bra.
Och jag är inte synsk.
Jag hörde en del över radion, och det lät absolut som Mike.
-Vad sa han? -Omöjligt att höra, utan antenn.
Jag hörde bara rösterna. Men jag tror att de försöker anropa Machias.
-Om du inget hört så vet du inte... -Jag vet. På nåt sätt gör jag det.
Kan du ta över här om jag får Lucien Fournier att sluta med TV:n-
-och skjutsa mig till polisen?
Om inte taket rasar in, så är allt i sin ordning.
Frukost klockan sju. Vi behöver folk som serverar och diskar.
Vi är så gott som klara för i kväll. Folk har börjat gå och lägga sig.
Okej. Men då måste du lämna ett meddelande till Mike.
Be honom upprätta en vaktlista och sen ska han komma hit.
-Säg att hans fru vill träffa honom. -Det ska jag göra. Jag lovar.
Cat?
-Cat? Vad är det som har hänt? -Jag täckte över honom.
Han ville att folk skulle ha sett honom så här.
-Molly, går det bra? -Ja.
-Det här ska barnbarnen få höra... -Helt klart.
Jag täckte över honom för att jag älskade honom.
Det var nog käppen med varghuvudet som fick mig att göra det.
Du ska nog inte röra den.
Jag älskade honom, och så dödade jag honom.
Jag är en liten tekanna kort och rund
Ta tag i mitt handtag en liten stund
Å, gode Gud...
-Tappa mig inte i en snödriva! -Nej, då!
-Vad är det för fel? -Lite trögstartad bara.
Hjälp! Hjälp mig!
-Joanna, vad är det? -Billy är död!
-Katrina Withers dödade honom! -Cat?
Hon sa att hon slog honom med en käpp. Det är så mycket blod!
-Jag tror hon sjöng när jag gick! -Har Cat dödat Billy, säger du?
-Ja, och det är så mycket blod! -Vi måste se efter!
Jag går inte tillbaka. Ni skulle ha sett henne!
-Lucien, kan jag köra den här? -Om du är försiktig.
Joanna och jag åker ner och pratar med Mike Anderson. Sätt dig.
Hämta några stycken och kolla vad som har hänt.
Men var diskreta, och försiktiga...
-Vad är det som händer? -Det har jag ingen aning om.
-Har aldrig sett nån bete sig så där. -Ingen legitimation alls?
Varken leg, plånbok, pengar eller nycklar.
Inte ens hans kläder är märkta. Han... Han är bara här.
Och det är inte allt. Sa han nåt till dig? Robbie...
Sa han nåt han inte borde veta, när du gick in i Marthas hus?
Robbie? Han sa nåt, eller hur?
Han sa nåt om min mor. Det är oväsentligt.
Jag tror inte att han är mänsklig.
Det tror inte jag heller. Men vad är han, i så fall?
Jag är en liten tekanna kort och rund
-Ta tag i mitt handtag...liten stund -Hjälp mig att få in henne.
Anfallet han fick... Vad gick det ut på?
-Hade han käpp när du såg honom? -Ja.
Med ett varghuvud i silver. Och den var täckt av blod.
-Jag tror det var den han använde... -Var är din käpp?
-Vad är det du vill? -Nu kommer det nån.
Vi grep honom inte...
Han lät sig gripas. Han kanske ville bli tagen.
Vi skulle kunna döda honom. Ingen behöver få veta nåt.
Ingen lägger sig i vad vi gör här på öarna.
Dolores Clairborne och hennes man. Peter och hans marijuana...
- Vi vet det. -Vi kan göra det, säger jag.
Säg inte att den tanken inte har slagit dig, Michael Anderson.
-Vem är det? -Ursula Godsoe...Joanna Stanhope!
-Det har hänt en sak. -Ursula...titta inte. Det är Peter.
-Hämta Mike. -Nej, nej..!
Ursula... Jag är så ledsen.
Nu går vi in i värmen.
Är det där så klokt, mrs Hatcher? Det är väl egentligen bevis.
-Det här blir du varm av. -Lite råttgift håller också värmen.
Håll käften!
Svårt att tro att hon skulle ha slagit in skallen på honom.
-Gå nu. Det här är ingen utställning. -Mrs Anderson...
Ni har känt henne hela livet. Ge henne en chans att få andas.
Molly har rätt. De håller koll på det här.
-Ni kan inte göra nånting här. -Vi kan köra henne till polisen.
-Mörderskan ska i fängelse. -Nu räcker det...
Cellen är upptagen, Och hon ser inte ut att försöka rymma sin väg.
-Tack, mr Stanhope. -Det var så lite.
-Har du sett min mor? -Jag tror hon tänker lägga sig.
Bra.
Det är som på ett scoutläger. Vi kan visa tecknad film på ett lakan!
Ingen fara, Cora. Generatorn tar bara en paus.
-Se där! Ljuset kom, som du ville. -Jaså?
Cora... Vänlig som vanligt.
-Drick...så blir du varm. -Jag blir aldrig varm igen.
-Berätta det igen. -Jag har ju berättat allting.
En sista gång...
Hon sa: "Det var käppen med varg- huvudet som fick mig att göra det."
-"Du ska nog inte röra den". -Men du såg ingen käpp?
-Nej. Vad ska vi göra, Mike? -Vänta på att ovädret ger sig.
Molly vill prata med dig. Jag lovade att hälsa dig det.
Hon bad dig upprätta en vaktlista och åka dit.
Du får hur många män du vill ha. De gör ändå inte mycket i kväll.
Sant. Hatch, följ med mig ut ett tag. Jag vill prata med dig.
-Klarar du dig? -Ja...
Vad glor du på?
Jag är en liten tekanna kort och rund
Ta tag i mitt handtag
en liten stund
När ångan kommer på mig så skriker jag
Lyft mig upp slå i en kopp i dag
Jag är en liten tekanna kort och rund
Han är fullständigt galen. Det måste han vara.
Vad ville du prata om?
-Du får överta befälet här. -Helst inte, Mike...
Kvinnorna måste tillbaka, så länge det går att köra för snön.
Sen lugnar jag Molly och tar med mig alla användbara karlar i bilen.
Sen vaktar vi honom tre i stöten, tills ovädret är över. Fem i stöten.
-Jag vill se honom i häktet i Derry. -Jag vet vad du menar.
Cat Withers... Hon skulle aldrig skada Billy.
-Jag vet det. -Vem är fången? Vet du det?
-Det här är en jävla smet. -Ja...
-Klarar du dig med Robbie? -Det är jag väl tvungen till?
Hälsa Melinda och säg att jag mår bra.
-Ge Pippa en liten puss från mig. -Det ska jag göra.
-När kommer du tillbaka? -Om en timme. Med förstärkning.
-Du har Jack, Henry, Robbie, Kirk. -Kan vi göra nåt om han drar igång?
Är det säkrare i rådhuset eller nån annanstans?
Med tanke på Cat och Billy... Nej.
Jäklar!
-Precis som pappas... -Vad gör han?
Precis som pappas!
Åk, Mike. Vi klarar oss. Hälsa din son från vännen i butiken.
-Hur vet du allting? Vad fan vill du? -Hatch!
Se till att bevaka honom medan jag är borta.
Ni andra kan gå ut i butiken, men ställ in spegeln så ni ser in.
Du vill inte att han ska ta oss allihop samtidigt?
Det är en plan.
-Nu åker vi till rådhuset. -Mike...
-Peter har det bra där ute, va? -Ja...
Vi ska ta hand om honom, när det här väl är över.
Nu åker vi.
-Hon är helt utslagen. -Eller också är det sömntabletterna.
Det är nog chocken. Men nu får hon sova bort det, som tur är.
-Sov gott, lilla vän. -Ska ingen sitta hos henne?
Hon behöver ingen vakt, Andy. Det är inte nödvändigt.
-Andy! -Vad har hänt?
Följ med upp!
Mike, jag är så rädd.
Det är jag också.
Jag vill inte gå in där.
-Jag orkar inte längre. -Sandy...
Gode Gud...
-Sandra? Vad är det? -Jag kan inte...
Såja, lugn. Vad är det som har hänt?
GE MIG DET JAG VILL HA...
Joanna!
...SÅ GER JAG MIG AV
-Moll, hjälp mig... -Kom, Joanna.
Kom nu, Joanna.
Andy, har du tid? - Mår du bra, älskling?
Hon är död.
Urse, allt väl med dig?
-Finns det filtar vi kan använda? -Ja. Vi hämtar några.
Mike, vad är det som händer?
-Är ni säkra på att Billy är död? -Ja. Hur så?
Mrs Stanhope är också död.
-Hjärtinfarkt? -Självmord...
-Ligger Billy kvar ute i skjulet? -Ja. Vi täckte över honom.
Andy, du och Sonny tar med er mrs Stanhope ut till Billy.
Använd bakdörren, så folk inte ser nånting.
Hennes son, då? Han är redo att gå och lägga sig där nere.
Hans fru kan tala om det i morgon. Upton Bell...
Leta upp 5-6 man som kan gå en kilometer i djup snö utan att dö.
Du ska bara tala om för dem att jag vill tala med dem.
Mike...
Gin...
Var är min Robbie?
Han lovade att vara här.
Jag vill inte dö utan att ha träffat honom. Håll mig i handen, nån...
Robbie, var är du? Var är du?
Jag vill träffa min Robbie!
Han lovade att komma hit.
-Robbie, var är du? -Min stad har fått nog av dig...
Jack, du vinner som vanligt. Men turen kanske vänder nu.
Mike...
Är det han, som tog upp Ralphie nere i butiken? Det är han, va?
-Klarar du dig? -Ja.
Du vet att den mannen aldrig blir ställd inför rätta.
Du borde kanske likvidera honom. Det kan ju hända en olycka.
Gå in, innan du fryser ihjäl.
-Kom tillbaka till oss. -Det gör jag.
Hatch! Robbie har en revolver!
-Jag tror han tänker skjuta honom! -Gå bort! Lägg ner den!
Robbie...varför? Varför kom du inte?
Nej, Robbie!
Varför lät du mig dö bland främmande människor?
Hjälp till, då!
-Robbie, vad gör du? -Varför lät du mig dö ensam?
-Robbie! -Jag väntade. Det gör jag nu också.
I Helvetet... Jag väntar på dig.
Sluta nu...
-...annars skjuter jag! -Med den där?
-Robbie? -Jag väntar i Helvetet, Robbie.
Och när du kommer dit-
-ska jag äta dina ögon, om och om igen...
Helvetet handlar om upprepning. Född i synd? Kom in...
-Vad är det? Vad händer? -Ingen aning.
Hatch!
-Nej, låt bli! -Flytta på dig!
-Hatch! -Hatch!
Vad fan är det där?
Hatch! Vad gör du? Kom tillbaka! Hatch...nej!
Ge mig det jag vill ha, så ger jag mig av. Säg det till dem.
Ge mig det jag vill ha, så ger jag mig av.
Vad hände? Var är Hatch?
Hatch! Vad är det som har hänt?
Vad hände, Hatch?
Vi ska ge honom det han vill ha. Så ger han sig av.
Annars...
-Vart tog han vägen? -Han gick ut.
Ut i stormen...
Hur ska vi kunna se nåt i det här ovädret?
Svårt att vara rättfärdig, men lätt att tro på det rätta i att synda.
Att likgiltighet är bra, att Gud inte finns och man kan göra som man vill.
Men kan ni säga "halleluja"?
I kväll vill jag tala speciellt om den hemliga synden.
-Och ni ska säga "halleluja"... -Halleluja.
Gift för de rättfärdiga, Gud välsigne er... Men kan ni säga "amen"?
Den hemliga synden, det själviska hjärtat, som inte vill dela-
-utan behålla allting för sig själv. Tänk på det, bröder!
-Det är lätt att döllja sin hemlighet. -Halleluja...
Det angår ingen. Man ignorerar den spirande, fördärvliga korruptionen-
-och den böld i själen som börjar växa ut.
Låt dina synder bli avslöjade, och dina hemligheter blir kända.
Alla hemligheter blir kända. Kan ni säga "halleluja"och "amen"?
Ty jag ber er att se syndens smärta och lasternas pris-
-samt det rättfärdiga för dem som stänger sin dörr-
-för den vandrande främlingen som begär så lite.
Århundradets oväder i New England är över-
-och man gräver sig ut överallt, utom här på Little Tall lsland.
En liten ö utanför Maine som är hem för cirka 400 själar.
De flesta sökte sig till fastlandet när man insåg ovädrets styrka.
Nästan alla som stannade kvar, 200 män, kvinnor och barn, är borta.
Det är illavarslande och fasansfullt.
Kustbevakningen har påträffat fyra döda, två möjliga självmordsoffer.
De andra två har mördats, troligtvis med samma trubbiga föremål.
Polisen frågar sig förbluffat: Var finns öns övriga invånare?
Var finns Michael Anderson, öns köpman och poliskonstapel?
Var är 14-årige Davey Hopewell, hemma efter en tids sjukdom?
Var finns Robert Beals, stans kommunalråd? Ingen vet.
Det finns bara ett liknande fall i historien.
Det ägde rum i Ronoake år 1587.
Alla försvann. Män, kvinnor och barn.
Man fann ett enda spår. Ordet "Croaton"- inristat i ett träd.
Var det en plats, en felstavning, ett ord från ett glömt språk?
Ingen vet det. Polisen lovar att reda ut fallet, men de kan inte förneka-
-att det ser mörkt ut för de försvunna från Little Tall lsland.
Öborna tros ha tillbringat den första och värsta natten här-
-i rådhusets källare. Efter det är det ingen som vet något.
Vad hände i Ronoake år 1 587 och vad hände på den här ön år 1 989?
Det får vi kanske aldrig veta, men en sak är säker:
Davey, du är för kort för att spela basket.
Dina synder ska avslöjas, och dina hemligheter bli kända.
Alla hemligheter ska bli kända. Kan ni säga "halleluja"och "amen"?
Ty jag ber er att se syndens smärta och lasternas pris!
Att se det rättfärdiga för dem som stänger sin dörr-
-för den vandrande främling som begär så lite!
Ty lusten belönas med stoft, och synden med döden.
Halleluja. Amen...
-Ni är märkta som otacksamma! -Vi är ledsna. Eller hur, Buster?
-Synd att ni inte fick det, mr Linoge. -Att ni inte fick det ni ville ha.
Ni måste betala.
Nej...
-Förlåt, mr Linoge. -Pappa, hjälp!
-Nej, Molly... -Hjälp!
Du skulle ha fått det du ville ha.
Mike?
Jösses, vilken läskig dröm...
-En reporter på Main Street... -...sa att alla var försvunna.
-Precis som i en liten by en gång. -Ingen visste vart de tog vägen.
Och i drömmen visste ingen vart vi tog vägen.
Alla drömmer samma sak.
Förstår ni? De drömmer samma dröm som vi.
Men vart kan 200 personer ta vägen?
Särskilt på en liten avskuren ö?
I havet...
I havet. Massjälvmord. Om han inte får det han vill ha.
-Hur kan han göra det? -Det vet jag inte.
Men jag tror att han kan det.
Vad vill han ha, Mike?
Det lär vi få veta när han är redo.
GE MIG DET JAG VILL HA
Mike!
Jag tror att fyrtornet ryker! Stormen rasar som aldrig förr.
Lystring! Stanna nära byggnaden om ni går ut. Sikten är nästan noll.
-Mamma, ska vi gå ut och titta? -Ja, jag vill också titta.
-Mike, tror du att det rämnar? -Ja!
-Jag ser inte ett dugg! -Det vräker ner!
GE MIG DET JAG VILL HA
Där är lanternan! Den lyser fortfarande!
Nu ryker den... Ja, det gör den, herre jösses.
Nu rämnar fyren!
Nu händer det!
-Pappa, är fyrtornet borta nu? -Ja, nu är det borta!
Angie, såg du?
Angela?
Såg du... Angie!
Mrs Kingsbury? Hon var ju här nyss.
-Angie! -Mamma!
-Hon gick säkert in igen. -Mrs Kingsbury!
-Skynda er in, allihop! -Mike, vad är det?
-Mike, George Kirby är borta! -Fort! Ta med dig familjen in!
Gå in, allihop!
Mrs Kingsbury! George Kirby! Var är ni nånstans?
Gå in!
-Har du sett Angela? -Ta med dig grabben in...nu!
Bill Timmons! George!
Skynda er in!
-Pappa, vi glömde mamma där ute. -Kom nu. Mamma klarar sig.
-Håll ihop. Ingen får vara ensam. -Var försiktiga!
Jag kommer snart!
-Gå in i värmen. Jag klarar mig. -Ingen får ju vara ensam!
-Jag hatar den sången. -Varför?
Vet inte. Jag bara gör det. Hur tog Jack Carver det?
Dåligt. Tur att de fick ut grabben, innan han bröt ihop.
Vi måste leta efter Angela och de andra. Du kan leda skallgången.
Och om vi inte kommer tillbaka?
-Vi kan inte bara sitta här... -Jodå. Och det gör vi.
Vi stannar här och väntar ut stormen.
Nu vill jag ha lite kaffe.
Robbie, vi måste ju göra nåt.
-Vad är det med Katrina Withers? -Hon är bara lite trött.
Nu städar ni upp lite här, så får ni snart nya leksaker.
Jag tänker inte städa! Jag ska få en kaka av pappa.
Don Beals, nu kommer du hit!
Ralphie...
Kom in hit, grabben. Såja...
Var inte rädd.
-Är det klart? -Ja, nu...
Vad gör du?
Jesus och hans lärjungar gick in i gerasenernas land. Markus.
-Gode Gud... -Vad är det?
De mötte en man, besatt av en oren ande. Det står i Bibeln.
Han var besatt av demoner och höll till bland gravarna.
Ingen kunde binda honom, inte ens med kedjor.
Jesus kastade demonerna till svinen, som störtade i sjön och drunknade.
Men först frågade Jesus: "Vad är ditt namn?"
Och..."varelsen"...den svarade...
"Legion är vårt namn."
"Ty vi äro många."
Såja... Kom nu, Ralphie...
Ingen generator. Hur länge...?
Sen i morse, antar jag. Snön har nog stängt utblåset.
Sonny och Henry fixar köttet. Biff, kalkon och kyckling i frysen.
-Allt väl? -Ja. Kom igen, det är snart mörkt.
Vi tar burkmat nu. Sen kan vi hämta potatis, grönsaker, bröd och mjölk.
Ungarna måste ha mjölk.
-Ska du berätta om hans namn? -Vad skulle det tjäna till?
Ingen aning. Men jag rös i hela kroppen.
Jag med, men det stannar mellan oss. Vi har en natt kvar.
Nu gäller det burkmaten.
Angie Carver! Billy Timmons!
Angie Carver!
-Har ni sett nånting? -Nej. Fortsätt tuta, vet jag!
Vi byter plats. Du ser bättre än jag.
Mrs Kingsbury! George Kirby!
-Jag mår bra. Gå upp till din familj. -Barnen, då?
-Vem vill leka? -Var är min mamma?
-Ska jag se om hon är där uppe? -Ja tack, mrs Beals.
Var är Ralphie?
Han följde nog med Donnie upp. Jag ska skicka ner dem.
Vad ska jag ta mig till? Jag måste hitta henne, Molly.
-Du vet hur det är där ute. -Hon går runt och fryser där ute.
Du riskerar också att gå vilse. De hör tutorna. Precis som i dimma.
Jag löser av Ferd.
Hatcher bestämmer inte över mig. Det är min fru.
Gå inte bort från bilen. Då kan du gå vilse!
-Var är Ralphie? -Vet inte. Han städade ju också.
-Är inte Ralphie nere hos de andra? -Jag såg inte om...
Du skulle ju se efter honom. Du skulle passa honom!
Skrik inte åt henne!
En vända till... Sonny och Henry hämtar brödet!
Kirk, du hämtar 50 kilo potatis. Jag tar mjölken. Kom igen!
Vad i helvete...?
Herregud, Mike... Det är Jane Kingsbury.
GE MIG DET JAG VILL HA SÅ GER JAG MIG AV
Ralphie?
-Ralphie! -Gud, vad är det nu?
-Jag sa ju att han inte gick upp. -När såg du honom senast, Pippa?
-Ralphie? -Mamma, jag är här inne.
Hej, mamma!
-Vad gör du här? Jag blev så rädd. -Farbrorn var här inne.
Han som pappa satte i fängelse. Men jag tycker inte han är dum.
Ta honom.
- Molly, vad är det? -Jag vet inte...
-Vad är det? -Vad fan är det han vill ha?
-Ralphie, vart gick farbrorn? -Han försvann när jag vände mig om.
-Det finns ingen dörr där inne. -Håll tyst, Don Beals.
-Vad är det här? -En present. Han är snäll.
-Elaka farbröder ger inga presenter. -Får mamma titta?
Nej, låt bli...Molly.
-Du behöver inte vara rädd. -Vet du vad som finns inuti?
Ja. Mr Linoge sa att det är en speciell present-
-som jag skulle dela med mig till alla andra på ön.
Öppna den inte, mrs Anderson. Tänk på drömmen...
...och på denne mans eventuella härkomst.
Det har ni nog rätt i, pastorn.
Eftersom han har rört min son två gånger...
Bara gamla mrs K. Ingen av de andra.
Var är de, tro? George...
...Angie och Bill Timmons. Hur fick han ner henne dit?
Var är dockan? Såg ni dockan i butiken?
-Hur fick han ner henne dit? -Lägg av nu!
Varför händer det här?
Du hjälper ju pastor Riggins, och du kan ju citera Bibeln.
Nån förklaring måste du ha.
Minns du berättelsen om Job? Hela berättelsen skrevs aldrig.
När Gud vunnit kampen om Jobs själ faller Job på knä och säger:
"Varför gjorde Du detta mot mig, Gud? Jag har jämt dyrkat Dig"-
-"men Du förstör min boskap och min gröda, Du dödar min familj"-
-"och ger mig hundra sjukdomar. Beroende på ett vad med Satan?"
"Nåväl. Som Din ödmjuke tjänare frågar jag nu bara: 'Varför jag?"'
Job väntar och just som han är säker på att Gud inte tänker svara...
...bildas ett åskväder på himlen. Det blixtrar och en röst säger:
"Job! Du irriterar mig, helt enkelt."
Är det till nån hjälp?
Inte för mig heller.
Angie! Här är jag! Angie!
-Jack, gå in och värm dig! -Hon är här ute. Fortsätt tuta!
Vi kommer att hitta henne, Jack!
Jag känner att hon lever! Tuta!
Jack, titta där!
Angie! Vi har varit oroliga för dig!
Jösses, Angie. Vad gjorde han? Var har du varit?
-Vi måste ge honom det han vill ha. -Vad säger du, älskling?
-Linoge? -Ja! Han måste få det han vill ha.
Vi måste ge honom det, fattar ni? Vi måste ge honom det han vill ha!
Herre jösses... Sa han vad det är han vill ha?
Vi får besked i kväll, sa han. Vi ska samlas och då säger han det!
Om några inte vill följa med...
...ska de tänka på vad vi drömde i natt.
De ska minnas vad som hände i Ronoake och de ska minnas Croaton.
Jack, ta med mig in! Jag vill träffa Buster.
Hatch! Har ni sett Bill Timmons eller George Kirby?
-Nej. Inte mrs Kingsbury heller. -Jane Kingsbury är död.
"Den lilla hunden sa: Den dumma, lilla pojken har tagit min boll."
"Men jag kan hitta den, för min nos är..."
Sally, vi ska inte sjunga. Vi ska läsa nu.
Vad är det, Cat?
Jag vet inte. De vill tydligen sjunga.
Hör upp..!
Ta det lugnt...och sätt er ner.
Mike...
-Barnen uppför sig konstigt. -Vad menar du?
Nu vet jag hur enkelt man kan bli bortjagad från världen.
Önskar jag inte visste det, men det gör jag.
Jag stod och tittade på fyren, och plötsligt var jag hans.
Det är över nu.
Jag brände mina fingrar. De är röda...men ändå kalla.
Vill du vara ensam, Angie?
Nej. Alla ska höra det här. Allesammans.
Vad hände, Angie?
Vi såg fyren falla när jag plötsligt flög baklänges ner i snön...
Först trodde jag att någon skämtade...
...men det jag såg när jag vände mig om, det var ingen människa.
Det hade kläder på och ett mänskligt ansikte, men ögonen var svarta hål!
Och när det log mot mig, och jag fick se tänderna...då svimmade jag.
För första gången! Jag svimmade.
Och när jag vaknade, så flög jag. Det låter sjukt, men det är sant.
Och framför oss, som om den ledde oss eller uppehöll oss...
...var det en svart käpp med ett varghuvud i silver.
Vi flög så fort, men käppen var alltid framför oss.
Vi såg ön. Stormen hade lagt sig och solen sken.
Men det vimlade av poliser.
Poliser från fastlandet, delstatspoliser och jaktvårdare.
Och tidningsfolk... Från lokala stationer och TV-bolag.
De...letade efter oss.
Men vi var försvunna, och ingen kunde någonsin hitta oss.
-Precis som i drömmarna. -Ja, exakt så.
Vi flög upp och jag kände molnen. De var inte ett dugg kalla...
...utan fuktiga, som våt bomull.
George såg vad som skulle ske, och han skrek.
Men det sträckte ut högra armen och jag satt i den vänstra!
Vad hände sen, Angie?
Han sa att han skulle ta mig tillbaka genom tiden och genom stormen.
Han skulle låta mig leva, så jag kunde berätta för er...
...att vi måste ge honom det han vill ha, när han kommer i kväll.
Om vi har nåt som...Linoge vill ha, varför tar han det inte bara?
Jag tror inte att han kan det. Vi måste ge honom det.
Sen minns jag bara att jag rullade runt i snön.
Jag hörde tutan och trodde att det var fyrens mistlur.
Jag gick emot det, och då såg jag någon komma...
Jag trodde det var han som kom och skulle låta mig falla denna gång.
Men det var du, Jack. Det var du...
Varför?
Varför vi?
Han kanske vet att vi kan bevara en hemlighet.
Jag har leksaker med mig... Vad är det som händer?
Buster? Heidi?
Pippa?
Ralphie, är du okej?
Pip, Pip? Gumman, vad är det med dig?
Pip, vad är det? Gumman...?
-Pip, vad är det med dig? -Vad är det för fel med dem?
Jag vet inte, men de är helt tomma i ögonen.
Pip, vakna nu...
Vakna. Gumman..! Vakna nu, allihop!
Titta!
Den har ett hundhuvud av silver! Vad coolt.
-Ja, titta på hundhuvudet. -Vad tittar de på?
Hämta Mike. På en gång!
Ett hundhuvud!
-Försök få henne att lägga sig. -Bra ide.
Mike!
Ungarna är konstiga.
-Har det hänt nåt med Buster? -Nej, Angie...
Buster! Buster... Vad gör du?
Melinda, vad är det?
Vad tittar de på? Donnie, sluta!
-Släpp mig! -Pip, sluta nu!
-Nej, Ralphie! -Släpp mig! Fin...
-Släpp mig, jag vill se vovven! -Nej, Pippa!
-Vad händer? -Släpp mig, jävla kärring!
Han har dödat dem!
Gode Gud, inte min Sally!
-Ralphie! Är han...? -Nej.
-Ni trampar ihjäl honom! -Sover han?
-Jag vet inte. -Kom till mamma...
Jag behöver en läkare.
Den närmaste finns i Machias och det blåser upp till orkan.
Var är Fred? Han kan ju första hjälpen!
-Ferd Andrews, var fan är du? -Här!
Kom hit och titta på min son!
Flytta på er!
-Kan du hålla käften nu? -Du ska inte köra med mig.
-Jag har tagit tillräckligt... -Nu tiger ni!
Det är ingen akut fara för Donnie. Detsamma gäller de andra barnen.
Är de inte döda?
-Jag tror att han sover. -Nej. Då skulle vi kunna väcka dem.
Det här blir bra.
Vad är det, då?
Jag vet inte.
-Har ni kul, ungar? -Ja!
-Tror ni generatorn stannar? -Ett under att den inte pajat hittills.
Vinden måste ha vänt. Det betyder att stormen snart är över.
-Den stora salen? -Ja. Den är viktigast, säger Mike.
Nödbeslysningen räcker nog inte.
Jag hörde väderrapporten. De talade om månsken i natt.
-Härligt. Var är Ursula? -Hos Sally och de andra. De sover.
Men inte som barnen sover.
De blir bra när de vaknar igen.
Hoppas du har rätt, Tavia. Jag ber om det.
-Kan jag hjälpa till? -Du kan hämta fler ljus i köket.
Generatorn lägger snart av.
-Nån förändring? -Nej...
Inte hos nån av dem?
Andning och reflexer är normala, och pupillerna reagerar för ljus.
-Hon drömmer. -Det gör allihop.
-Var är Robbie, Sandra? -Det vet jag inte.
-Ska vi hämta några ljus? -Ja, gör det, ni...
-Vädret lättar, så om Linoge ska... -Det kan vi nog räkna med.
God kväll, Joanna Stanhope.
Skönt att gamla häxan är död, va? Jag gjorde dig en tjänst.
Du höll masken, men inombords jublade du.
Jag vet det. Det känns på din doft.
Vi måste ge honom det han vill ha, när han kommer, Michael.
Vi ska lyssna på honom först.
Beslutsamhet är bra, men man måste se övermakten i ögonen.
"Högmod går före fall, och dumdristighet..."
"Ge kejsaren det som är hans, och Gud det som är Guds." Matteus...
Stanna här. Läget är under kontroll.
Alla är inte övertygade, Michael.
Kom in, pojkar.
Nej, konstapel Anderson. Då får hon ansiktet bortbränt.
-Vill du det? -Nej.
Problem med lokale häxdoktorn? Här är ett litet tips på sikt...
...om det nu finns nåt på sikt.
Pastor Bobby Riggins har två brorsdöttrar i Castine. 11 och 9 år.
Små söta, ljushåriga flickor. Som han håller mycket av. Mycket.
-De gömmer sig när han kommer... -Ta ner henne!
Om inte mrs Stanhope ska bli världens största födelsedagsljus...
...så öppnar du inte munnen förrän du tillfrågas.
Hatch, stäng dörren.
-Du tycker inte om besked, eller? -Inte enligt din version.
-Tror du mig inte? -Jo. Men du ser inga goda sidor.
Det goda är en illusion.
Som folk inbillar sig så att de kan överleva utan för stor smärta.
-Det tror jag inte på. -Nej. Du är alltid så duktig.
Men stan är full av äktenskaps- brytare, pedofiler, tjuvar...
...mördare, översittare, banditer och giriga idioter.
Jag känner varenda en av dem.
Född av lust, bli till stoft. Född i synd, kom bara in.
-Vad vill du ha, Linoge? -Alla i bänkarna om en timme.
Vi ska ha ett litet möte. Exakt klockan nio.
Och efter det...
-Då får vi se... -Se vad?
Om jag är klar med den här stan, eller bara börjat. Klockan nio.
Du, Hatch, hon, pastor Bobby-
-kommunalrådet Robbie...
Allihop!
Han är Djävulen själv!
Låt honom inte komma nära mig. Jag gör vad som helst för det!
Vad ska vi göra?
Vad kan vi göra?
Vi får höra vad han vill. Jag ser ingen annan utväg.
-Vi måste berätta det för Robbie. -Barnen?
Jag ser efter dem. Jag vill aldrig mer möta honom igen. Aldrig!
Han sa "alla". Det gäller även dig.
Vi tar med barnen till salen och lägger dem där bakom.
Mitt herrskap...
Jag vet inte heller vad vi väntar på, men...
Sätt dig ner och vänta som vi alla andra, Robbie.
Jag ville bara säga att jag är övertygad om...
...att vi kan lösa den här situationen...
...om vi håller ihop. Som vi alltid har gjort här på ön.
Davey Hopewell... Din lediga dag räcker ju till en hel uppsats.
Din far är en tjuv. Under de senaste sex åren-
-har han stulit över 1 4 000 dollar från sin arbetsplats.
Han spelar för pengarna, och han förlorar.
Pappa?
Jag vet inte vem du är, mister, men du ljuger.
-Du ljuger! -Född i synd. Eller hur, Davey?
Minst två gånger.
Johnny Harriman. Det var han som brände ner fabriken i Machias.
-Det gjorde jag inte alls. -Jo! Efter att du hade fått sparken.
Och Kirk hjälpte dig. Vad har man annars vänner till?
70 man blev utan arbete, men det viktigaste var att du fick hämnd.
-Titta, vad du ställt till med... -Håll käften.
Ni borde besöka bögen ni spöade. Du kommer att älska hans ögonlapp.
Sluta nu, snälla...
Han bor på Canal Street. Ni kan få adressen av mig.
Sen kan ni kanske släcka ljuset helt för honom.
Vad säger du om det, Lucien? Vill du sticka ut även andra ögat?
Alex?
Född i synd, kom bara in...
Robbie... Varför skulle jag dö bland främmande människor?
Varför skulle jag kalla på dig i döden, när...
...jag bara ville ha en puss?
Släng den där!
Berätta för dem var du var, och vad du gjorde när jag dog?
-Det lär nog intressera din fru. -Nu håller du käften!
Lyssna inte på henne, Sandra. Alltihop är lögn!
Dina ögon! Jag ska äta dina ögon...
...direkt ut ur huvudet på dig!
Ingen fara, gott folk. Han kommer nog över det.
Men visst är det skönt att han är tyst som omväxling?
Kom igen...säg sanningen, och låt Djävulen stå där med skammen.
Nu är det dags, eller hur? Låt mig förklara...
-Varför valde du just oss? -Vi kanske bara irriterar honom.
Jag är här för att öbor håller ihop, när det behövs.
Och de vet hur man bevarar en hemlighet.
Det hände på Ronoake Island 1587 och det händer på Little Tall 1989.
Kom till saken och tala om vad du vill ha!
Era barn är här, men de är ändå inte här.
Det är likadant med mig. En del av mig är hos dem. Titta...
Jack, han har Buster!
Alla är där!
Om jag släpper dem där uppe...
...dör de här nere.
Då får ni se det ske. De dör...
-Som eldslågor för vinden. -Låt Sally leva. Hon är allt jag har.
Vi ska ge dig allt du vill ha. Eller hur?
Vad vill du ha? Berätta.
Jag har levt länge. I flera tusen år.
Men jag är varken en Gud eller en av de odödliga.
Nu ser ni mig som den jag är. Gammal och sjuk.
Döende, faktiskt.
I motsats till er korta existens har jag många år kvar än.
Jag ska leva när era ungdomar, Davey Hopewell, kanske...
...eller unge Don Beals, ligger i era gravar.
Men i förhållande till min existens, är tiden på väg att rinna ut.
-Ni frågar vad jag vill ha... -Nej, nej...
Jag behöver en existens som jag kan föra mina kunskaper vidare till.
Någon som kan föra arbetet vidare när jag själv inte längre mäktar.
Jag vill ha ett barn.
-Ett av de åtta som sover där. -Nej...
-Nej... Aldrig! -Alla är lika goda i mina ögon.
Ge mig det jag vill ha, och gör det frivilligt...
...så ger jag mig av.
Du får aldrig ett av våra barn. Aldrig!
-Ta honom! -Stoppa honom!
Stoppa honom, annars släpper jag barnen!
-Mike, vi måste lyssna på honom. -Det är det sämsta vi kan göra!
-Lugn! Låt honom säga det han vill. -Molly...
-Molly? -Vi måste lyssna på honom, Mike.
Jag kan inte ta ett själv, men jag kan straffa. Lita på det.
Ge mig ett av era barn, och jag lämnar er i fred.
Barnet kommer att leva länge efter att de andra är borta.
Ge mig det jag vill ha, så går jag. Annars går drömmen i uppfyllelse.
Barnen faller från himlen och ni andra går i havet, två och två.
När stormen avtar blir denna ö som Ronoake blev: tom och öde...
Jag ger er en halvtimme.
Diskutera saken, och sedan väljer ni...
Jag vill be om ordning...
Vi bör se det här som vilket annat offentligt ärende, och det är ju det.
-Några invändningar? -Nej...
Det handlar alltså om huruvida vi ska ge denne...
...denna varelse, som hemsökt oss, ett av våra barn.
Han säger att om vi ger honom det han vill ha, så ger han sig av.
Annars dödar han oss alla, inklusive barnen.
-Stämmer det? -Ja.
Vad har ni då, öns invånare, att säga om detta?
Vad har vi för val, om vi tror på hans hot?
Tror du på honom?
Det var det första jag frågade mig själv... Ja, jag tror honom.
Roberta Coign är inne på en sak. Hur många tror att Linoge...
...kan och tänker utplåna ön om vi går emot? Räck upp händerna.
-Det gäller inte vad vi ska göra... -Jag vet vad det gäller.
Och jag vet dessutom att det blir enklare längs vägen.
Då så... Vi tror honom alltså. Då är den frågan avgjord.
-Och nu till huvudfrågan... -Jag vill gärna säga en sak.
Utmärkt. Du är skattebetalare, så varsågod.
Nej. Han är ingen människa.
Jag röstade inte, men jag håller ändå med.
Jag är öns polis...som ni själva har valt - och jag såg...
...vad han gjorde med Martha Clarendon.
Jag vet vad han gjort med Peter och barnen. Så jag förstår absolut...
...och kanske bättre än vissa, allvaret i hans hotelser. Men...
Vi ger inte bort våra barn till skurkar! Fattar ni det?
-Vi ger inte bort våra barn! -Vad har vi för val?
-Vad ska vi göra? Vad kan vi göra? -Vi går emot honom!
Sida vid sida. Vi kan säga nej. Samstämmigt!
Vi ska göra som det står över dörren till denna byggnad.
Vi litar på Gud och på varandra.
Och sen...
...så ger han sig kanske av. Som ett oväder som avtar.
"Ge kejsaren vad kejsarens är." Det sa du själv till mig, Michael!
"Vik undan, Satan. Ty du förstår inte vad Gud är."
Om vi ger upp ett barn...
...vårt eget kött och blod...
...hur kan vi då leva med varandra? Även om han låter oss få leva.
-l Guds nåd... -Vi har alla nåt att dölja, Mike.
-Men du är kanske annorlunda? -Jack... Nej, det är jag inte, men...
Det handlar inte om att fuska på ett prov eller såra nån när man var full!
Det handlar om...ett barn.
-Förstår du det, Jack? -Michael...
Om vi avvisar honom, som du säger, och går ihop med samlad vilestyrka-
-och ger honom ett stort "nej", så du tror alltså att han ger sig av?
Du såg själv våra barn. Jag vet inte var han håller dem...
...men jag tvivlar inte en sekund på att de är på en plats...
...där de kan falla ner.
Han behöver bara vifta med käppen, så faller de ner...
-Hur ska vi kunna leva med det? -Han kanske bluffar.
Det vet du att han inte gör, Michael. Du såg det själv.
Du pratar som om han skulle döda barnet, som ett slags offerlamm.
-Men det låter mer som en adoption. -Och ett långt liv för barnet.
Om han talar sanning, alltså. Och det tror jag...att han gör.
Det här är inte sant.
Linoge dödade Martha Clarendon med sin käpp. Han stack ut hennes ögon!
Och nu diskuterar vi om vi ska ge odjuret ett barn?
-Då kan han få ta våra själar! -Vet du vad det värsta är?
Anta att vi får leva, och de dör..!
-Hur ska vi då kunna leva ihop? -Och leva ihop med dig!
Vi har tio minuter på oss!
Vi kan inte göra det! Fattar ni inte det? Vi kan inte!
-Vi kan inte tillåta... -Nu har vi fått höra din åsikt.
-Sätt dig ner. -Mike... Gör som han säger.
All right...all right.
Tänk igenom det här.
Tänk igenom det ordentligt.
Jag går ner till Ralphie.
Vad säger ni, gott folk?
Låt oss ge honom det han vill ha, och sen skickar vi i väg honom.
Sally ska hellre leva än att dö. Michael, har du inget hjärta?
-Han får inte döda alla åtta barn! -Någon annan?
Gör det inte. Jag ber er...
Ursula, du får inte. Jag ber dig.
Hatch, Jack, Robbie...allihop. Ni får inte göra det här.
Ni får inte ge efter. Då är vi dömda!
-Okej, enbart föräldrarna röstar... -Nej, det är orättvist!
Jag har uppfostrat henne själv. Med hjälp av vissa andra på ön.
Jag kan inte avgöra detta ensam. Samhället ska se till att hjälpa...
-...när allting verkar omöjligt. -Bra sagt, Lin.
-Låt oss få omröstningen gjord! -Börja, Robbie!
Javisst. Men ni ska veta att min son inte deltar i det här!
Är det uppfattat? Min son ska inte deltaga i det här vanvettet!
Jo, det ska han...
Vi har aldrig svikit vår plikt förut, och det gör vi inte nu heller.
Det menar du inte, Molly.
-Du kan inte mena allvar. -Jo, Mike.
Ni kan fara åt helvete, allihop. Nu tar jag min son och går!
-Det kan du inte göra! -Ur vägen!
Sluta! Ni gör honom illa!
Nu räcker det. Lugna dig, Michael.
Okej... Jag ska sätta mig.
-Michael, är du...? -Rör mig inte!
-Mike, jag... -Håll tyst, Hatch.
Du förstår när du får tänka lite. Det är det enda vi kan göra.
Annars dör vi, allihop. Du måste tänka över det.
Om Linoge tar Pippa, då?
Då intalar jag mig att hon dog när hon var liten. Vi stod maktlösa.
Det kommer jag att tro på. Melinda också.
Får jag be om uppmärksamheten! Röstningen inleds härmed...
Ska vi uppfylla mr Linoges önskan, mot att han lämnar oss i fred?
Vad säger ni? Alla som röstar för, visar det på vanligt sätt.
-Jag är Harrys far. Jag röstar för. -Hans mor röstar likadant.
Jag röstar för...
-Carla och jag röstar för. -Ja. Vi har inget val.
-Inget val... -För... Det är enda utvägen.
Instämmer.
Hellre att en mister livet än att alla ska dö. Jag röstar för.
Någon som röstar emot?
Alla har röstat för, alla utom en...
Omröstningen är verkställd.
Har ni bestämt er?
Ja. Vi har röstat för...
Utmärkt. Ni gjorde det rätta valet.
Ni har gjort ett svårt val.
Oavsett vad poliskonstapeln sagt, så var det ett bra och riktigt beslut.
Det enda beslut som kärleksfulla...
...och ansvarsfulla människor kunde ha fattat.
Detta är ödesstenar. De var gamla när världen var ung...
...och avgjorde svåra frågor långt innan Atlantis sjönk i havet.
Det finns sju vita stenar här, och en svart.
Ni vill bli av med mig och det förstår jag mycket väl.
En förälder till varje barn kommer fram, tack. Låt oss avsluta detta.
Det är enkelt. Ni tar var sin sten och visar den när alla har valt.
Det barn vars föräldrar får den svarta stenen...det följer med mig.
Det får leva länge, se långt och veta mycket. Mrs Robichaux...
-Jill, vill du börja? -Kom igen, älskling. Gör det.
Mrs Hatcher...
-Jag kan inte, Robbie. -Jo, ta en nu...
-Damerna... -Du först, Molly.
Nej, gör det, du...
Mina vänner, hittills har det ju gått riktigt bra.
Vem vågar visa sin sten först...
...knuffa fruktan åt sidan och låta lättnaden ta över?
Vet ni inte att Gud straffar den klenmodige?
Buster... Jag älskar dig.
-Visa den, Sandra! -Jag kan inte.
Jag vet att det är Donnie. Jag har aldrig haft tur.
Vit...
Jag ber Dig, käre Gud. Du får inte ta min Heidi.
Vit.
Mrs Robichaux? Jill...
Jag kan inte göra det. Jag trodde att jag kunde, men det går inte!
Jag är ledsen...
Mr Bright... Henry. Varsågod.
-Nej, nej! -Michael, lugna dig!
Nej...nej...
Nej...nej!
-Pip, mamma kommer nu. Gumman... -Mike?
Nej...
Det här kan inte vara sant. Du kan inte ta min son!
Jag förstår din sorg, Molly. Men du gick med på villkoren.
-Det var uppgjort på nåt sätt! -Nej.
Det gick helt "schysst" till. Och för att slippa ett långdraget farväl...
Du får inte!
Mitt herrskap, invånare på ön... Jag tackar för uppmärksamheten-
-och förklarar härmed mötet avslutat.
Ju mindre ni pratar om denna vår överenskommelse...
...desto lyckligare blir ni.
Men det är givetvis upp till er i slutänden.
Nu tar jag min nya skyddsling och överlämnar er åt era tankar.
Måtte de vara lyckliga.
Spring, spring!
Mike, stoppa honom! Gör nåt, för Guds skull!
Jag kan inte!
-Låt honom inte få ta min son! -Vi gick faktiskt med på det!
Du lurade oss!
-Ni kanske lurade er själva. -Han kommer aldrig tillhöra dig!
Jodå... Han ska lära sig att älska mig.
Han ska kalla mig "fader".
Nej..!
-Mike, du ska nog inte... -Rör mig inte. Aldrig nånsin mer!
Ralphie!
Jag ber dig. Kom tillbaka med honom.
Jag gör vad som helst...om du kommer tillbaka med honom.
Snälla, jag ber dig! Kom tillbaka med honom!
Ralphie!
-När älskade du och Mike senast? -För fem månader sen.
Natten innan den stora stormen. Århundradets oväder.
-När du förlorade din son? -Ja. När jag förlorade min son.
-Mike klandrar dig för förlusten? -Jag tror att han tänker lämna mig.
-Du är väldigt rädd för det, va? -Han har nog inga fler ursäkter.
Förstår du vad jag menar?
Molly, berätta en gång till vad som hände med Ralphie.
Varför? Han är ju borta. Vad skulle det tjäna till?
Det var andra dagen och vi hade sökt skydd i rådhuset.
-Det var en fasansfull storm. -Ja, jag vet det.
Lisa, du var här på fastlandet. Men allting är annorlunda på ön.
Det var farligt att gå ut, särskilt för barnen. Vi underskattade stormen.
Flera stycken gick vilse och försvann. Däribland Ralphie.
Angie Carver hittade tillbaka, men de övriga försvann.
Mike?
Vill du säga nåt, så gör det nu. Jag ska med färjan om 20 minuter.
Vart ska du ta vägen?
Mike, du får inte åka.
Är det en tröst att jag inte har sovit gott sen i februari?
Är det en tröst om jag säger att vi kanske gjorde fel?
Jag måste åka, Hatch.
Robbie säger att polisjobbet är ditt igen. Det är bara att säga till.
Jag har gjort mitt här. Jag kan inte försöka längre.
Molly behöver dig. Har du sett hur hon har det?
Du kan ta hand om henne.
Melinda mår också dåligt. Hon tar lugnande tabletter hela tiden.
Tråkigt. Men ni har i alla fall er dotter...
Du kanske sover dåligt...
...men du kan gå in i Pippas sovrum och titta när hon sover.
Vilken kväll som helst. Stämmer inte det?
Lycka till, Hatch.
Han gick ut i stormen...
Kanske tillsammans med Bill Timmons.
Jag vill helst tro att han inte var ensam på slutet.
De måste ha gått vilse och hamnat i havet.
De påträffades aldrig.
Det är en hel del som du inte har berättat, eller hur?
Men det måste få komma ut.
Annars förblir det som ett varigt sår...
Det blir det, oavsett vad jag gör.
Vissa sår kan aldrig bli rena. Det förstår jag nu.
Varför hatar din man dig?
-Vad hände egentligen med Ralphie? -Han försvann.
Sånt händer. Folk går vilse, och det hände med Ralphie.
Han...gick vilse i snön.
Han gick vilse i stormen.
Det är nio år sen.
Jag tankade bilen och tog färjan.
Jag har aldrig återvänt dit.
Nu var jag tvungen att ha solglasögon när solen gick ner-
-och jag ville komma bort från Little Tall.
Molly fick sparpengarna, butiken, huset och markbiten i Vanceboro.
Jag fick bilen och minnena. Det som fanns kvar av dem.
Jag slog mig ner vid vattnet igen. Ironiskt, antar jag...
Men Stilla havet är annorlunda. Det är inte lika bistert på vintern-
-och det väcker inte samma minnen.
Jag läste juridik och bokföring. Jag tänkte bli advokat, men icke.
Jag blev butiksägare på en ö och slutade som federal polis.
Ibland känns ön långt borta och Andre Linoge är bara en ond dröm.
Men ibland vaknar jag på natten och försöker låta bli att skrika.
Då känns den nära. Och som jag sa i början -jag håller kontakten.
Melinda Hatcher dog i oktober 1990. Hjärtinfarkt, påstods det.
Ursula Godsoe skickade dödsannonsen. Jag vet inte...
35 år... Så tidigt brukar inte pumpen lägga av.
Molly och Hatch gifte sig 1993. Ursula skickade även den annonsen.
Det sägs att de tycker om varandra...och det är ju bra.
Jag önskar dem all lycka, av hela mitt hjärta.
Inte alla på ön hade samma tur. Jack och Angie Carver skilde sig.
Jack slogs om vårdnaden för Buster, men han förlorade den kampen.
Han flyttade till Lewiston, hyrde ett rum och tog livet av sig 1994.
Ägodelarna gick till Harmon Brodsky, som miste ett öga på 1980-talet.
Robbie Beals byggde upp den gamla fiskestugan och anställde Kirk.
Sandra, Robbies fru, kom dit en tidig vårmorgon 1996.
Hon hade gul regnkappa, röda stövlar och hon ville ut och ro.
Kirk gav henne en flytväst. Han sa att hon liksom gick i en dröm.
Men vad kunde han göra? Det var vindstilla och hon var chefens fru.
Man hittade båten, men inte Sandy.
En sak var konstig, men man visste inte vad man skulle tro om det.
Öborna hade kanske kunnat bistå, men de kan bevara en hemlighet.
Vi höll ihop 1989, och det gör folket där fortfarande.
Världen kräver kontant betalning. Ibland slipper man undan billigt-
-men oftast är priset högt. Ibland får man betala allt man har.
Den läxan trodde jag att jag lärde mig under stormen på Little Tall.
Men jag hade fel. Stormen var bara början på min lärotid.
Den avslutades i förra veckan.
Ralphie?
Ralphie!
Jag kunde ha skrivit till Molly om det. Jag funderade på att göra det.
Men hur kan man vällja rätt när varje valmöjlighet gör ont?
Jag valde tystheten.
Ibland, oftast när jag ligger sömnlös om nätterna-
-tänker jag att det var fel. Men när det blir ljust, så vet jag bättre.
När det blir ljust, så vet jag bättre...